![Видання The Page анонсує проєкт «Найкращі роботодавці України 2024» і запрошує підприємства брати участь](https://rau.ua/wp-content/uploads/2024/08/50-400x210.jpg)
Видання The Page анонсує проєкт «Найкращі роботодавці України 2024» і запрошує підприємства брати участь
![time icon](https://rau.ua/wp-content/themes/rau-theme/assets/clock1.png)
![](https://rau.ua/wp-content/themes/rau-theme/assets/eye.png)
Генеральний директор Franchise Group про найкращих франчайзі, періоді падіння фейкових франшиз і перспективні напрями розвитку в найближчі роки.
Цей матеріал доступний російською мовою
У січні 2021 року компанія Franchise Group проаналізувала стан ринку франчайзингу в Україні, і, зокрема, розвиток рітейлу за франчайзинговою схемою. Мирослава Козачук, генеральний директор Franchise Group, розповіла RAU про особливості вітчизняного франчайзингу, його відмінності від іноземних аналогів, методику прийняття рішень, найпопулярніших франшизах і багато іншого.
Якщо подивитися на динаміку зростання кількості франчайзерів в Україні, можна помітити, що франчайзинг все ще тільки набирає обертів в Україні. Якщо років п’ять тому здавалося, що в країні бум подібних проектів, але тепер можна сміливо стверджувати, що це тільки початок. Адже українські підприємці поки недостатньо обізнані про всі можливості франчайзингу, та й багатьох представників малого бізнесу рано називати справжніми компаніями. А зростання франчайзингу можливе тільки тоді, коли стабільно розвивається економіка і традиційний бізнес.
Зрозуміло, карантин і криза внесли свою лепту в розвиток даного напрямку. Як показує міжнародний досвід, коли трапляються кризи, франчайзинг зростає. Тому що кращими франчайзі є топ-менеджери, які з якоїсь причини пішли з роботи і готові вкласти накопичені гроші в свій бізнес, що і сталося зараз в Україні. А ті, хто займається перспективними напрямками зрозумів, що франчайзинг – найкраща можливість розвитку.
Класна бізнес-модель здатна залучити необхідні ресурси і таланти. Головне: зрозуміти як масштабувати наявний досвід. А ще для дуже багатьох цей період став вирішальним: або побудувати велику мережу по всій країні, або залишитися локальним гравцем. Бажання не впустити свій шанс виявилося вирішальним для українського бізнесу.
У той же час не можна не помітити різке падіння числа франчайзерів в 2015-2017 роках (майже на 40%), що було обумовлено не тільки і не стільки економічною кризою, скільки періодом «падіння фейкових франшиз». Відбулася чистка ринку від “підприємців”, які на хвилі інтересу до франчайзингу використовували його в цілях виключно особистого заробітку. По суті «фейкова франшиза» являє собою одноденний досвід. Грубо кажучи, ще вчора відкрилася кав’ярня, вафельна або чищення взуття, а вже післязавтра цей ніби-то бізнес починає продавати франшизу. Тобто, фактично ділиться/продає досвід, якого у нього немає!
Це коштує дуже дешево, або не варто нічого, тому на такий продукт є попит. Таких випадків дуже багато. До нас у Franchise Group досі приходять скривджені франчайзі, які купили таку франшизу і ще сподіваються якось повернути свої гроші. Але, як то кажуть, бачили, що купували.
Звичайно, свою роль зіграла і нестабільна економічна ситуація в країні. Частина бізнесів тимчасово або повністю припинили франчайзинг, але таких виявилося не дуже багато.
Судячи з відновлення середньорічних темпів зростання, можна говорити якщо не про завершення кризи, то великий потенціал даного сегмента. Україна має всі шанси стати найбільш просунутою в Європі країною по частині розвитку франчайзингу.
В Україні частка франчайзингових точок вже становить 75-80%, що приблизно відповідає міжнародній практиці. Це менше, ніж в США, де 85-95% – це франчайзинг. Але багато що залежить від сфери діяльності.
Компанії, які вибирають для себе стратегію розвитку через франчайзинг, повинні розуміти, що продавати свій досвід можна, якщо вже є 5-7 об’єктів, вони прибуткові і працюють більше трьох років. Коли є досвід і розуміння своєї бізнес-моделі, подальша завдання – створити “інтелектуальну складову” для своїх партнерів-франчайзі.
Наприклад, наш клієнт Fedets family bakery (Франс.уа, Сімейна Пекарня) має приблизно 20 власних об’єктів, в той же час вся мережа їх торгових точок становить уже близько 500 об’єктів. Аналогічно як приклад можна привести заклади Сім’я ресторанів Борисова, G.Bar, ЕКО лавка, Львівська майстерня шоколаду. Це тенденція всіх компаній, які обрали модель розвитку через франчайзинг. І як показує практика – дуже вдало.
За кількістю франчайзингових об’єктів перше місце займають послуги, на другому – громадське харчування, і тільки на третьому рітейл. Рітейл в основному розвивається сам. Є успішні кейси, але їх поки небагато. Все впирається у власне виробництво. Щоб український рітейл міг швидко рости через франшизу, потрібно мати власне виробництво, свою або налагоджену логістику, дизайнерські відділи (якщо це fashion-рітейл) і т.д.
Тому вже не перший рік на першому місці виявляється надання послуг: дитячого навчання, салонів краси та інших послуг для населення. У роздрібній торгівлі добре розвивається по франшизі тільки продуктовий ритейл. Так як він найменше обмежений необхідністю мати свою виробничу базу.
Також цілком закономірним виглядає постійне зростання частки саме українських франшиз, бо сама модель бізнесу краще враховує місцеві реалії. Бізнес, який народився в Україні, більш адаптується під місцеві вимоги ринку.
Крім того, якість українських франшиз (приблизно 30% від загального числа) вже може сміливо конкурувати з будь-якої американської франшизою. Мова йде не про кінцевий продукт, а саме про франшизу. Ті, хто вибрав для себе шлях розвитку через франчайзинг, роблять все, щоб франчайзі купив його франшизу, був щасливий і не хотів від неї відмовитися.
Наприклад, пару років тому ми возили українську делегацію на виставку франчайзингу в Польщу. Україну тоді представляли чотири бренди: Супкультура, Мушля Бар, Хінкальня і Львівська майстерня шоколаду. У нас теж був стенд, але чесно, ми думали, що це швидше за формальність представлення української делегації. Однак за підсумком триденного заходу отримали більше 500 заявок на покупку українських проектів. На наше запитання відповідь була одна: будь-яка польська або міжнародна компанія дає бренд, технологію, разове навчання персоналу, поставку товару, а далі франчайзі діє сам.
Українські ж франшизи включають комплексну програму запуску бізнесу і більшість – дуже сильний support після запуску: локальний маркетинг, бухгалтерія, логістика, Навчання, персональний менеджер, зборів франчайзі, звіт про виконану роботу і т.д.
В силу різних обставин, українські компанії завжди роблять більше, щоб довести свою спроможність. Це дозволяє бути мобільнішими, більш технологічнішими і швидко приймати рішення. У нинішньому світі це запорука виживання і швидкого зростання. Коли стратегію можна поміняти і почати впроваджувати за тиждень, тому що змінилися умови ринку.
Не можна не помітити, що при зростанні загального числа франчайзерів, зберігається постійний відсоток (26%) компаній, у яких є свій відділ франчайзингу. Цей факт пояснюється просто. Серед 513 компаній франчайзерів, найвідоміших і швидкозростаючих не більше 25-30%. Тобто, такий відділ є у тих компаній, для яких їх франшиза стала продуктом. Їх завдання – удосконалити концепт, маркетинг, організаційну структуру, придумувати нововведення. А завдання франчайзі – реалізовувати цю цінність для кінцевого клієнта, даючи зворотний зв’язок франчайзеру.
Є компанії, які мріють відкрити 10 об’єктів по франшизі. Їм не потрібен відділ франчайзингу, як правило досить власних сил. Але, якщо ви обираєте шлях розвитку через франчайзинг, то відділ франчайзингу, який продає, запускає і контролює – ваш головний ключовий ресурс!
Формат франшизи визначає формат бізнесу: площа приміщення, асортимент, кількість співробітників і т.д. Припустимо, є ресторан здорового харчування повного циклу. У нього 300 кв. м, меню на 22 позиції і 15 працівників. Вартість запуску такого бізнесу $260 000-300 000 з розрахунку 900-1000 $/кв. м.
Якщо ця компанія захоче стати національною мережею ресторанів на 100 об’єктів, продаючи франшизу, стає ясно, що в такому форматі можна відкритися тільки в містах-мільйонниках. А щоб реалізувати можливість національної мережі, потрібно створити ще як мінімум два формати: наприклад площею в 100-120 кв. м і фуд-корт. Або навіть 70 кв. м. Всі ці формати з точки зору франшизи дають можливість великої локалізації з точки зору покриття, розширюють базу інвесторів для тих, у кого є тільки $70 000, а не $300 000.
Іншими словами, формати франшизи є у тих, хто знову-таки вибрав шлях франчайзингу та має великі амбіції. Формати завжди народжуються після визначення стратегії франчайзингу. Якщо, наприклад, стоїть завдання відкрити п’ять ресторанів у Києві, то формати навряд чи будуть потрібні. Але для масштабування бізнесу по всій країні необхідна франшиза.
Читайте також –
Мережа Наш Край: як знайти найкращу франшизу – 8 основних кроків